Resync: Xenzai[NEF]
40-0.
-Dette er matchballen. Er du klar? -Endelig. Bli ferdig med det.
Serve-ess.
Jeg håper ikke du var snill med meg bare fordi jeg er ny.
Snill? Hva? Det var brutalt. Svetten min svetter.
Er du en slags tennissvindler eller noe?
Nytt sted, ny skole og nye intetanende elever å slå?
Jeg tok ikke pengene dine.
Nei, bare selvrespekten min. Se opp!
Du må følge opp ballen, Diana. Kom igjen.
Når som helst nå.
Vel bekomme.
Hva var det? Kjenner du Diana Morrison?
Ja, fra da jeg bodde i Grandview første gang.
-Vi var venner. -Diana! Herregud!
-For lenge siden. -Hva skjedde? Diana?
Diana! Hjelp!
-Der borte. -Få tak i vann, fort!
-Diana! -Diana, vær så snill!
-Hva skjedde? -Diana! Du må våkne.
Hun besvimte helt plutselig. Reagerer ikke.
-Jeg ringer nødnummeret. -Jeg blir her.
-Greit. -Diana, det er Olivia.
Våkn opp, Diana, vær så snill.
-Våkne, Diana. -Vi trenger en ambulanse.
-Vær så snill. -Ved tennisbanene i parken.
-En jente kollapset. -Hvorfor våkner du ikke?
Hva er galt? Diana? Diana!
Takk.
Sykepleier Morrison...
-Takk skal du ha. Jim. -Hvordan går det?
-Hvordan føler du deg, Melinda? -Fin.
-Ikke mer kvalme eller svimmelhet? -Nei.
Vel, du er ikke gravid.
Det skjønte vi.
Det var det graviditetstestene viste også.
Alle ti.
Så alt jeg følte
var bare innbilning?
Nei. Du ble befruktet, men kroppen støttet ikke graviditeten.
Hva betyr det?
Ikke vær redd for at du ikke kan bli gravid.
Årsaken kan være flere ting, og mange kan behandles.
La meg ta noen prøver,
-så tar vi det derfra. -Greit.
Sykepleieren gir deg en ny avtale.
Takk.
-Du. -Jøss.
Jeg trodde aldri dette ville bli så vanskelig.
Det går bra. Vi klarer dette sammen.
Du må gjøre ferdig skiftet ditt. Gå, dette går fint.
-Er du sikker? -Ja.
For du kan holde hånden min så lenge du vil.
Beklager. Glad i deg. Vi sees senere.
Kommer inn. Blodtrykk 75 over 42. Pulsen er rask og uregelmessig.
Ta EKG og brystrøntgen. Og skaff behandlingstillatelse.
Skal bli.
-Har vi navnet hennes? -Diana Morrison.
Dorothy?
Ja.
Ned? Hva gjør du her? Alt i orden?
Ja, alt er bra med oss begge.
-Sånn. Én, to, tre. -Hun kollapset på tennisbanen.
Olivia og jeg ville se om alt var i orden.
Det må være i orden.
-Olivia! -Mamma.
Jeg kom for å hente deg
men du var ikke der. De sa en jente kollapset.
-Jeg trodde... -Alt i orden med meg.
Beklager at jeg skremte deg. Jeg burde ha ringt.
-Det er Diana. -Diana Morrison?
Hvor er Diana Morrison? Jeg er moren hennes.
-De sa at hun var her. -Et øyeblikk.
Olivia? Hva gjør du her?
Jeg og Ned var på tennisbanen, og det var Diana også.
Hun tok en time, tror jeg. Hun bare kollapset.
Var det heteslag? Hun må ha besvimt. Hun spiste nesten ikke frokost.
Nei!
Kan du signere på tillatelsen?
Nei!
Dødstidspunkt?
Hva mener du med dødstidspunkt?
Alt i orden? Kjente du henne?
-Nei, alt i orden. Dødstidspunkt: 15.49. -Hva skjedde her?
Kjenner du meg?
Vent.
Svar. Hva skjedde her?
Er du legen? Når kan jeg se henne?
Datteren din fikk blodpropp i lungen. Jeg er så lei for det.
Vi gjorde alt vi kunne, men klarte ikke å redde henne.
-Hun døde. -Nei! Ikke Diana!
Ikke veslejenta mi.
Nei! Det går ikke an.
Kan vi ringe til noen? Ektefelle eller familiemedlemmer?
Nei, det er bare meg og Diana.
-Jeg er så lei for det. -Nei.
-Kom, så går vi. -Mamma, hun har ingen.
Vi gjør det bare verre. Kom. Vi hører ikke til her.
Er Diana her?
Ja, hun er hos moren sin.
Jeg tror hun ville si farvel før hun går videre.
Eller kanskje ikke.
Kan du se oss?
Det er sprøtt. Helt meningsløst.
Ja. 16 år, altfor ung.
-Snakker Eli med ungdommene? -Ja, Ned sa han er til stor hjelp.
Og tusen takk for at du foreslo det.
Han er en god psykolog. Han lytter.
Da du fortalte hvor viktig Diana og moren var for alle...
Jeg skal hjelpe deg.
Ja, alle ungene i nabolaget pleide å gå bort dit og leke.
De hadde et sånt hjem.
Varmt og levende. Alle var glade i dem.
Unntatt moren til Olivia, etter det jeg så.
-Det skjønner jeg ikke. -Det virket gjensidig.
Kanskje det bare var fordi
Cynthia var bekymret for datteren.
Det virker som mer enn det.
Ned sa at datteren var uvennlig mot Olivia på tennisbanen.
Kanskje hun ikke følte seg bra.
Kanskje, men det sluttet ikke med det.
Det vil si?
Hva? Var det et gjenferd? Så du Diana?
Sikkert at du vil vite det?
Alt er bedre enn å tro at en ung sjel bare forsvinner.
God dag, mine damer.
-Hei. -Hei.
Hun forsvant ikke. Jeg så henne på sykehuset.
Sa hun noe?
Gikk hun inn i lyset eller noe sånt?
Imponerende! Nei, hun gikk i en annen retning.
Hun fulgte etter Olivia og moren hjem.
-Hva betyr det? -Vanligvis ikke noe bra.
Vi savner deg, Diana.
Forstår ikke at du er borte. Det er ubegripelig.
SEND MELDlNG TlL DlANA Hva kan jeg si, Diana?
Hva kan jeg si?
Mamma? Pappa? Er det dere?
Hallo? Er det noen her?
-Hallo? -Mr og mrs Keller, takk.
De er ikke her nå. Kan jeg ta imot beskjed?
-Jeg hører deg ikke. Hvem er dette? -Hallo?
Hva skjer?
Hva kan jeg si Hva kan jeg si Hva kan jeg si Hva kan jeg si
Hvis det er noe vi kan gjøre for deg...
Bare ikke bli borte for meg. Mitt hjem er alltid åpent for dere.
Kondolerer.
Teknoskremt av datamaskinen. Skummelt. Hvor hørte du det?
Olivia fortalte det til noen venninner under morgensamlingen.
-Jeg er så lei for det. -Er det Olivia med Dianas mor?
Ja.
Det gikk visst ikke så bra.
La oss finne ut hva som skjer.
Olivia? Hei. Jeg heter Eli James. Jeg er psykolog på Rockland.
Jeg ble bedt om å komme hit i dag
og snakke med klassekameratene om Dianas dødsfall.
Ja, jeg har sett deg.
Ned sa at dere to var der da det skjedde.
Ja, hva det nå enn var som skjedde. Vet noen hvorfor hun ble syk?
Jeg har ikke hørt noe ennå.
Når er det bildet fra? Det er deg og Diana, ikke sant?
Ja, vi var sju eller åtte. Ser du gipsen på foten hennes?
Hun hadde nettopp operert ankelen, og jeg signerte på gipsen der.
"O.K." Mine ironiske initialer.
Du sa at du og Diana var venner før.
Ja. Første gang jeg bodde i Grandview. Det er lenge siden.
Jeg gjør dette ofte, Olivia, og jeg lover at hvis du har vonde følelser om noe,
hjelper det alltid å snakke om det.
Da vi var små var mødrene våre så gode venner
at vi gjorde alt sammen.
Vi var som søstre, vi lekte sammen, drev med sport og dro på camping.
Hadde samme bursdag også,
så selskapene våre var en stor affære hvert år.
-Hva skjedde? -Det tok bare slutt.
Jeg husker jeg våknet en natt
av at mamma satt i senga mi. Hun vugget meg,
og bare gråt og gråt. Jeg spurte hva som var galt,
men alt hun kunne si var at hun var glad i meg.
Etter det forandret alt seg.
Foreldrene til Diana ble skilt, vi sluttet å være sammen med dem
og så ble vi overført til Texas. Det vil si at faren min ble det.
-Holdt du og Diana kontakten? -Vi prøvde, iallfall jeg.
Jeg skrev til henne, men hun skrev aldri tilbake.
Hun fikk vel nye venner, og mamma sa at det burde jeg også få meg.
Hun ba meg glemme henne. Det var veldig merkelig.
Det virket som om hun var sint på henne også.
Hva skjedde da faren din ble overført tilbake?
Hun skrev ikke til meg på åtte år,
så hvorfor skulle hun ønske å være venner nå?
Hun trengte ikke meg når hun hadde alt dette.
Hva gjør pappa her?
Unnskyld. Jeg må gå.
Hva var det der?
Antakelig det det ser ut som.
Kvitt deg med de skitne tankene.
Hun tok ham til side, klemte ham og hvisket søte små ting i øret hans.
Det var en minnestund. Hun klemte alle.
Glem mastergraden min i klinisk psykologi,
skulle ønske jeg kunne glemme låneavdragene for den,
og se på de indirekte bevisene.
Hvilke bevis?
To kvinner som pleide å være bestevenner, blir plutselig fiender
uten å forklare barna hvorfor.
Men det forklarer ikke gjenferdets rare oppførsel
på sykehuset, eller at hun fulgte feil familie hjem.
Kanskje Diana visste om forholdet før hun døde.
Og derfor var hun slem mot Olivia på tennisbanen
og dro hjem til henne for å hjemsøke.
-Med mindre... -Med mindre?
Diana fant ut noe på sykehuset
som beviste mer enn forholdet.
Hva om hun fant ut noe som beviste alt?
Nå mistet du meg.
Hva om faren til Olivia var Dianas far også,
og at hun fant det ut i sykejournalene?
Det forklarer at han var på minnestunden.
Om han mistet en datter også...
Ja, og hvorfor Diana dro hjem med dem
istedenfor med moren.
Olivia kan være halvsøsteren hun ikke visste at hun hadde.
-Eller ønsket. -Så faren til Olivia...
Er mannen som ødela alt.
Hei, vennen. Du skremte meg.
Hva gjør du oppe?
-Jeg får ikke sove igjen. -Tenker du på Diana?
Mamma vil ikke engang snakke om henne.
Jeg vet vi ikke var venner på slutten, men hun døde tross alt.
Hva skjedde mellom mamma og Dianas mor?
Hvordan kan mamma være så kald mot henne, særlig nå?
-Hvis du vet det, vær snill og si det. -Jeg tror bare at...
Det er litt skyldfølelse der, fordi...
Vi fremdeles har deg.
Hørte du det? Det var samme lyd jeg hørte forleden kveld.
Det kommer fra loftet. Vent her.
Ikke tale om.
Jeg er redd, pappa.
Det er sikkert bare rotter i fellene.
Det er ingen rotter.
Så rart.
-Pappa? -Alt i orden, vennen?
Ja.
Det er Diana, jeg vet det.
Pappa mener det må finnes en fornuftig forklaring,
men han kommer ikke med den.
Hva sier han da?
At jeg ikke må si det til mamma så hun blir bekymret,
men han dro på jobb, mamma er ute og jeg er redd. Hun gjør det hele tiden.
Jeg har lagt dem bort mange ganger, men hun tar dem fram igjen.
Diana gjorde dette.
-Tror du meg? -Ja.
-Det gjør vi begge. -Hvorfor det?
Fordi jeg kan se gjenferd. Jeg så Dianas.
Hun fulgte deg hjem fra sykehuset.
Derfor ville Ned at vi skulle møtes.
Ser bildene alltid slik ut?
Ja. Hver gang.
Fra bilder av mamma og pappa som barn, bryllupet deres
og så bilder av meg fra jeg ble født fram til nå.
Hele familiehistorien i bilder.
-Og så er det telefonsamtalene. -Telefonsamtaler?
Ja, det ringer, jeg svarer og hører at noen prøver å si noe.
Høres det ut som Diana?
Nei, som en kvinne, men stemmen er forvrengt,
og så brytes forbindelsen med en grusom, skrikende lyd.
-Hvor er telefonen? -På kjøkkenet.
Håper du har Hvem ringer-funksjon.
Så den siste avbrutte samtalen kom...
-For cirka en time siden. -Her.
lNNKOMMENDE MERC Y S YKEHUS - 555-1 438
-Nei, det skjer igjen. -Det går bra. Vi er her.
-Hun er borte. -Hvorfor bryr Diana seg
om meg og familien min?
Jeg vet ikke, men jeg tror jeg vet om en som gjør det.
Lege til dialyse. Lege til dialyse.
Hei. Jeg ser etter en sykepleier, men jeg vet ikke hva hun heter.
Hun jobbet på akutten da den skoleeleven døde. Diana Morrison?
-Kan jeg hjelpe deg? -Det var en tøff dag,
så jeg ville takke henne for medfølelsen med familien.
Hun heter Dorothy Perry.
Det ville hun sikkert satt pris på hvis hun var her.
Jeg vet hun prøvde å kopiere noe
og ta en telefon, men ingenting virket.
Er det en kopimaskin i nærheten?
-Arkivet i tredje etasje. -Takk.
Hallo? Er det noen her?
SYKEJOURNALER
Hei, der! Vent, Perry?
Jeg vil bare snakke med deg.
Herregud. Hjelp!
De sier at hun kommer til å være bevisstløs en stund.
De har gitt henne smertestillende og beroligende midler.
Vet du noe mer?
Ja, hun fikk solid juling. Hodeskader, to knekte ribbein
-og brist i kragebeinet. -Diana var så sint på henne.
Hvorfor er en akuttsykepleier involvert i dette?
Jeg tror hun ringte til Olivias familie
for å fortelle dem noe.
Da jeg så henne, kom hun ut av arkivet.
Én ting er å forhøre seg
om en medinsk tilstand, men...
Men vi vet ennå ikke hvordan Diana døde.
Jeg tror ikke svaret ligger i gamle journaler.
Kanskje det var noe annet.
Noe i Dianas fortid legene burde sett.
Kanskje de gjorde en feil. Hun var tross alt en frisk ungdom.
Men i så tilfelle, hvorfor hjemsøker
gjenferdet Olivia og familien?
Jeg vet ikke, men en jente er død, en kvinne er skadet
og jeg har ikke flere teorier. Jeg trenger bare 1 0 minutter.
Her er "M."
Moore, Moriarty. Hvor er Morrison?
Borte. Vent litt.
Disse skal sikkert arkiveres på nytt. Her.
Sykejournalen hennes.
Disse er fra åtte år tilbake, men det ser ut som hun hadde en operasjon.
Brakk ankelen.
-Og Dianas fødselsattest. -Keller er ikke oppført som faren.
Hvorfor ville en sykepleier ta kopi av dette?
Vent litt. Dette er rart. Se her.
Blodtypen på operasjonsskjemaet
er ikke den samme som på fødselsattesten. AB, O.
-Gjør sykehus slike feil? -Det er mulig, men sjeldent.
Eller kanskje det er en annen mulighet.
Jeg så journalene.
Jeg vet hvorfor du er sint, men jeg tror hun prøvde å gjøre det rette.
Hun ville at sannheten skulle komme ut.
Enkelte feil kan ikke rettes på.
Jeg fant det ut den dagen jeg døde.
Svar meg. Hva skjedde?
Jeg fulgte etter henne til arkivet...
Og straks skjønte jeg at noe var galt.
Hva ser du etter?
DlANA BLODTYPE: O (+ )
Blodtype og -prøve Type: AB (-)
KELLER, OLIVIA BLODTYPE: AB (-)
Det var da jeg skjønte
at Livi og jeg ble forbyttet ved fødselen.
Jeg vet at blodtypene var forskjellige.
Men det var ikke derfor hun var opprørt.
-Hun så så skyldig ut. -Hva har jeg gjort?
Som hun hadde gjort noe forferdelig.
Dorothy Perry, sykepleier
Var du der da jeg ble født også?
Det var da jeg forsto det. Det var hennes feil.
Det var derfor hun så i journalene. Det var hennes feil.
Jeg vet at du er sint, men...
Det var bare et toskete uhell.
Vet du hva som er toskete? At jeg ikke skjønte det.
Vi har til og med samme bursdag.
Og den såkalte familien min?
Mamma er en blond, blåøyd tennisekspert.
Så jeg trodde alltid at jeg var dårlig i tennis fordi jeg tok etter pappa.
Men det viser seg at jeg tok etter mamma.
-Jeg hadde bare ikke riktig mor. -Jeg vet at dette er vondt,
men jeg kan hjelpe deg med å snakke med familien.
-Nei. De kan ikke få vite det. -Jeg tror de må.
Var det ikke derfor du dro dit?
Så du kunne gjenoppta kontakten med familien du kom fra?
Du må prøve å få fred så du kan gå videre.
Den kvinnens feil har forårsaket nok skade allerede.
Men du kontrollerer ikke det lenger. Det er vondt...
Se på den sykepleieren og si meg hva jeg kan og ikke kan gjøre.
Jeg gjør det jeg må. Ingen kan finne det ut.
Sørvest. Vedlikehold til sørvest.
Hei, jeg heter Melinda Gordon,
og jeg vil gjerne snakke med deg hvis du orker.
Var det du som så etter meg da jeg falt?
Jeg trodde du hadde informasjon om Diana Morrison,
og nå er jeg sikker på at du har det.
Jeg vet hva som skjedde den dagen Diana ble født.
Jeg vet at hun ble forbyttet med Olivia Keller.
Jeg vet at du er redd.
Merkelige ting skjer med deg,
men tro meg, de tar ikke slutt før du innrømmer det du gjorde.
Det jeg gjorde? Nei!
Jeg var der da det skjedde,
men det var ikke jeg som forbyttet dem.
Den dagen Diana Morrison ble født,
var det en stor ulykke på motorveien.
Vi var underbemannet og overveldet.
Armbåndet må ha falt av i badet.
Barselsykepleieren så forvirret ut.
-Alt i orden? -Du ble sendt til rom 214.
Du må få opp mrs Keller. Gå. Nå.
Jeg kom rett fra sykepleierstudiet.
Jeg prøvde å lære uten å stille for mange spørsmål.
Hva kunne jeg gjøre? Jeg hadde ikke bevis.
Det var bare en anelse. Men jeg husket navnene på jentene.
Senere så jeg mødrene bli venner. De snakket sammen i korridoren
og koste med babyene sine.
Og 1 6 år senere så du dem igjen.
Jeg kjente igjen navnet da hun kom i ambulansen.
-Har vi navnet hennes? -Diana Morrison.
Omstendighetene rundt dødsfallet og blodproppen
fikk meg til å lure igjen. Så jeg tok ut jentenes sykejournaler,
og fikk det bekreftet.
Jeg har prøvd å kontakte familien,
men noe vil bare ikke la meg...
Hva skjer med meg?
Det ordner seg. Du har hatt mistanke i 1 6 år.
Men jeg må vite hvorfor du er så bestemt på å fortelle dem det nå.
Fordi blodproppen som drepte Diana er arvelig.
Den kan ramme andre i den biologiske familien hennes. De må få vite det.
Jøss. Det er tøft, selv for deg.
Jeg må selvsagt si det.
Keller-familien må få vite om sykdommen,
og så kommer Cynthia Morrison til å få vite om det.
Men jeg vet ikke hva som skjer med gjenferdet eller familiene.
Jeg kan ikke engang forestille meg det.
Hun sørger over barnet sitt, og finner ut at hun ikke er hennes
og at hun tilhører noen andre.
Det samme for Olivias foreldre.
Det biologiske barnet deres døde. De vil aldri kjenne henne som sitt.
Det er vel derfor Diana har kjempet for å holde dette hemmelig.
Hun ville beskytte alle fra bomben.
Hvem skal du si det til først?
Jeg tror vi må begynne med kvinnen som oppdro henne.
DlANA Vi elsker og savner deg!
Takk for at du kom med dette.
Alle savner Diana. Jeg vet iallfall at Ned gjør det.
Han er en kjekk gutt.
Kjenner du datteren min gjennom Ned?
Hva er det du gjør? Jeg ba deg ikke gjøre dette.
Jeg kjente faktisk ikke Diana mens hun levde,
men jeg snakket med henne nå nylig.
Jeg ser jordbundne ånder. Derfor vet jeg at Diana er her.
Jeg kom hit fordi hun ikke har fred,
og det er en grunn til at hun ikke kan gå videre.
Er dette en slags spøk?
Nei, dette er alvor.
Diana har prøvd å beskytte deg fra noe,
men det er noe du bør vite,
fordi det kommer ut uansett.
Du har ikke rett til å gjøre dette! Hvem tror du at du er?
Jeg snakket med en sykepleier på Mercy sykehus. Dorothy Perry?
Hun var der da Diana døde, og den dagen hun ble født.
Samme dag som Olivia Keller ble født.
Slutt!
Hvorfor kommer dette plutselig ut nå?
Hvem fortalte deg dette?
-Vet du hva jeg snakker om? -Jeg har en god anelse.
-Hva? -Hvordan fant du det ut?
Jeg så blodprøven fra operasjonen hun hadde da hun var åtte.
-Var det da du fant det ut? -Nei, det var lenge før det.
Jeg har visst at Diana ikke var min nesten like lenge som hun levde.
Det er umulig! Du sa ingenting.
Vær så god.
Jeg hadde veer i lang tid, og det hadde Lisa Keller også.
Vi møttes mens vi gikk i korridoren, og fikk tiden til å gå sammen
mens vi ventet på at det skulle skje. Begge skulle ha jenter, vi var spente
og ble venner. Det var så mye glede.
Hva skjedde?
Så kom jeg hjem med Diana, og noe føltes ikke riktig.
Alle trodde det var fødselsdepresjon,
og til å begynne med trodde jeg det også.
Jeg elsker den vesle jenta mi, men følelsen ble ikke borte.
Når mistenkte du at Diana ikke var ditt barn?
Da de ble eldre, la jeg merke til likheter
mellom meg og Olivia som jeg ikke så hos Diana.
Hun spilte tennis, hadde min mors øyne
og av og til når jeg så henne og hun smilte,
-var det som å se inn i et speil. -Hva med når du så på meg?
Kontaktet du Lisa Keller?
Ikke før blodprøven før operasjonen bekreftet det. Da ringte jeg henne.
Hvordan reagerte hun?
Hun trodde det ikke. Nektet å teste Olivia.
Hun kuttet av all kontakt og så flyttet de til Texas.
Hun sa det var på grunn av jobben til Kevin.
Hun rømte fra den ubehagelige sannheten.
Så min egen mor ville ikke ha meg og du kunne ikke bli kvitt meg?
-La henne forklare. -Hun har allerede gjort det.
Og hvis de elsket oss to så lite,
kommer de ikke til å savne oss når vi begge er borte.
Hva er dette? Er det Diana?
Vi må dra til Olivia før Diana gjør det.
Slutt, Diana!
Hvorfor gjør du dette?
Hva er det?
Hva er det du vil, Diana?
-Mrs Keller? -Ja?
Jeg heter Melinda Gordon. Er datteren din hjemme?
-Hva gjelder dette? -Stol på henne, Lisa. Dette er viktig.
Herregud. Hva skjedde?
Hvem har gjort dette? Liv? Vennen? Olivia?
Sekken hennes er borte.
Mobilen, klærne og datamaskinen også.
Herregud. Hva har du gjort?
-Har du fortalt det til Olivia? -Nei.
Hvordan fant hun disse, da?
Hvorfor lette hun etter dem?
-Diana må ha ledet henne til dem. -Hva?
Det er brev fra Diana til Olivia.
Og hun trodde jeg aldri skrev tilbake.
Moren hennes må ha tatt dem.
Tok du disse fra Olivia?
Herregud, Lisa, er du så egoistisk
at du ikke engang kunne la døtrene våre være venner?
Babyarmbåndet til Diana.
Jeg sendte dette til Lisa som et siste forsøk etter at jeg fortalte sannheten.
Og nå kjenner Olivia sannheten.
Jeg må finne henne. Jeg ringer politiet.
Nei. Du vet hvor hun er, ikke sant?
Olivia trenger hjelp.
Vennen!
-Jeg er så glad vi fant deg. -Gå vekk.
Jeg forstår at du er sint, men du skal vite at...
Hva da? Det du visste de siste åtte årene?
Jeg fant brevet.
"Kjære Lisa. Jeg ville at du skulle ha noe fra datteren din. Diana."
-Olivia. -Ikke snakk til meg.
Jeg orker ikke flere løgner.
Ikke snakk slik til moren din, Olivia.
Moren min? Og hvem er du?
Hun som fødte meg,
lot meg leke i huset sitt og så lot meg dra?
Ikke bare til et annet hus,
men på den andre siden av landet? Var du lettet da vi flyttet?
Planla dere to alt sammen?
Da hun fant ut sannheten prøvde hun å snakke med meg,
men du var datteren min, Olivia, og det var Diana også,
-og jeg orket ikke å miste dere begge. -Begge? Hva mener du?
Fra de begynte å gå, fulgte de etter deg overalt.
Dokketeater, leker og sport. Unger elsker deg.
Hva om de måtte velge?
-Begge ville ha valgt deg. -Se på datteren din, Lisa.
Datteren din, Olivia. Selv om det smerter meg å si det.
Hvorfor tror du hun er så sint? Ikke fordi du holdt dette hemmelig.
Hun tror at dette betyr at du ikke er glad i henne,
og alt hun ønsker, er din kjærlighet.
Jeg trodde alltid
at alt jeg ønsket, var hennes kjærlighet.
Men så ringte du meg den dagen, og da ville jeg ha mer.
Hver gang jeg så på dem.
Olivia, du er veslejenta mi. Ingenting kan forandre det.
Men Diana, hendene hennes, øynene og måten hun gikk på.
Hun var min også.
Jeg er lei for at jeg skilte døtrene våre og for at jeg dro fra dere begge.
Jeg ville ha begge to. Ville ikke du?
Jeg vil ikke at de skal ha det vondt lenger.
Diana vil tilgi dere.
-Vent, er Diana her? -Det var slik vi fant deg.
Hun fortalte at dere pleide å leke her.
Si til Olivia at jeg fant nye venner,
men ingen var som henne.
Hun vil at du skal vite at hun savner deg.
Det var ingen som deg.
Jeg savnet henne også. Jeg gjør det ennå.
Vi skal sette oss ned og snakke gjennom alt dette.
Vi skal finne ut hva vi skal gjøre.
Hun sier farvel.
Kommer hun til å klare seg?
Hun vil vite om du kommer til å klare deg uten henne.
Jeg kan ikke lyve. Ingenting blir det samme.
Husker du hva du pleide å si til meg
når jeg hadde en dårlig dag eller ikke gjorde det så bra?
Du sa alltid at det eneste som betydde noe for deg,
var at du visste at jeg gjorde mitt beste.
Det må du gjøre. Du må prøve å klare deg.
For min skyld.
Hun vil at du skal prøve. Akkurat som du pleide å si til henne.
Du må love henne at du i hvert fall prøver.
Det skal jeg gjøre, jenta mi.
Jeg skal prøve.
Hun er borte.
Takk.
Lang dag?
-Verdens lengste. -Vil du snakke om det?
Da jeg så de to mødrene
elske døtre som ikke engang var deres,
innså jeg noe.
Hvis vi ikke klarer dette,
hvis vi ikke kan få barn,
vil du vurdere adopsjon?
Absolutt.
Jeg måtte høre deg si det, for testene og alle forsøkene...
-Men, Mel? Se på dette. -Er det resultatene mine?
-Jeg så dr Chin i dag. -Hva er denne resepten?
Det er en hormonbehandling som hjelper embryoet med å feste seg.
Slik at det føler seg mer som hjemme og kan begynne å vokse.
-Og dette er alt vi trenger? -Ja.
Og så kan vi få barn?
Ja.
Resync: Xenzai[NEF] Norwegian RETAIL